Det var din første fejltagelse.
Butikker er designet efter den tanke, at folk går med uret.
- Mod uret køber man mindre. - Måske.
Jeg fik et trofæ!
- Det er mig, der er James. - Kom ind og sid ned.
- James... Harris? - Ja.
Jeg vil skrive kontrakt. Ikke høre nogen skrige på italiensk i tre timer!
- Ring til Steven. - Han er i London, de fejrer jul i dag.
Spurgte jeg, hvad klokken er i London?
Hvad, hvis man ikke betalte med penge, men med en historie.
- Jo vildere, desto mere var den værd. - Skulle den være sand?
100 procent. Ellers får man en elektrochok.
Men hvis der er en tumor, så fjerner vi den, ikke? Derfor opererer vi jo...
Du så hjertet. Skaden er sket.
Hvis scanningen havde vist det, ville jeg ikke have åbnet hende.
Er du tilfreds med det?
Vent!
Der! Hvad sker der lige for jer?
Ved I ikke, hvad en penthouse er? Ingen søjler foran udsigten!
Jeg er bange for, at det ikke går.
Så skal vi til at ændre de fem etager nedenunder.
Jeg ejer de etager og alle etagerne under dem.
- Steven i telefonen. - Steven.
"Grundet uforudsete økonomiske begrænsninger for Pavlick Energy"-
- "fører en nødvendig omorganisering til opsigelse af James Harris..."
Hvad? Bliver jeg fyret?
Nej. Du bliver fritstillet.
Men det er jo juleaften.
Hej, Turk, hvad så? Hvad? Seks til otte uger?
Hvem skal jeg så have som running back?
- Vi kommer for sent. - Det gør vi altid.
- Kom så. - Skynd jer nu.
Slap nu af. Det er jul.
- Kom, Dawn! - Nu lader vi, som om vi er venner.
- Hvad med Jacob? - Der er ikke plads.
Kom, Jacob.
Beklager, men jeg har en transport.
- Nå, nå. Dr. Roberts. - Sygeplejerske Ratchett.
- Er det ikke...? - Bare rolig. Hun sover i to timer til.
Så skal sygeplejersken fortælle det, for du er over alle bjerge.
Hun skal være ude om 30 minutter. Jeg er der om 26.
Så længe metroen kører til tiden, og lyskrydsene er sat til myldretid.
Det er jo juleaften. Vi gør det efter nytår, okay?
Vi spiser frokost og får de nye til at præsentere sig.
Jeg mangler en running back. Ville du tage Moreno eller... hallo?
Kan du høre mig?
Jeg vil bare minde om, at det er din søns fødselsdag. Og jul.
- Skal jeg sende en gave for dig? - Du læser mine tanker.
Hvad var det?
Fandens.
JORGES KOPIREPARATION
Hvor er jomfruen?
Svar, Lupita! Hvor er du?
- Det er ikke godt. - Nej.
- Er jeg blind? - Nogen forslag?
Jeg har altid vidst, at jeg ville dø i en elevator.
Du skal sprede min aske over vores lejlighed.
På taget? Eller på gulvet og sådan?
I akvariet, måske. Bare lidt hver dag.
Vidste du, at neglene stadig gror cirka et år, efter man er død?
Det er en myte.
Når huden trækker sig sammen, ser det bare sådan ud. Men de gror ikke.
Var det geniet eller ham med vaskevanvid?
Geniet, tror jeg.
Det hedder egentlig tvangsneurotisk. Det bruges mest adjektivisk.
Jeg vasker hænder tit. Vær I glade for det.
Det her begynder at blive ubehageligt.
Hej, Stew! Det er mig.
Hvad sker der derude? Det er løgn. Hele byen?
Hvad siger du? Zombier...
Jeg vidste, det ville ende sådan. Du får tæv af en motorcykelbande-
- mens jeg sidder fast i en elevator med...
Hvad hedder du? Smilehuller? Sagde du det? Interessant.
Jeg sidder fast med hende. Og snart er der nok kun os to tilbage på jorden.
Magt og ansvar følges ad.
Det giver ingen mening, Stew. Jeg har ingen forbindelse i elevatoren-
-så den her samtale finder ikke sted.
Det kan nok heller ikke lade sig gøre at sende sms'er.
Hej...
- Hvor lang tid er der gået? - Siden jeg blev forelsket?
Siden elevatoren gik i stå.
Måske ti minutter?
Bor du på 38. etage? 41.?
Hey. 42.?
- Bor du på 43.? - Ja, jeg gør.
- Det troede jeg var slangecharmøren. - Det er på 53. ved siden af stepperen.
Stepperen! Netop.
- Hvor længe har du boet her? - I fire år. Hvad med dig?
Jeg bor her ikke. Men jeg er ikke bange for at binde mig.
Jeg har hørt, at hvis man bor her i fem år, gør bygningen noget vildt for dig.
De åbner for det varme vand i en hel dag.
Så kommer jeg nok og låner dit bad.
Er du okay derinde?
- Jeg er okay. - Dæk ansigtet!
Okay...
Bilen er strømførende! Rør ikke ved noget!
Jeg er okay, hvis bare jeg finder min jomfru.
Hallo! Er der nogen? Jeg sidder fast i elevatoren.
I må hjælpe mig! Jeg er gravid!
Jeg er en gravid kvinde! Jeg føder i elevatoren, hvis I ikke redder mig!
Nu gik vandet! Kom nu og hjælp mig!
Hvad med at give en hånd?
"Tidligere ansatte skal ikke opholde sig i firmaets lokaler"-
- "eller gøre brug af firmaets ydelser."
Okay. Du er sur.
"Tidligere ansatte skal ikke omgås de ansatte i firmaets lokaler."
- "Heller ikke på ansattes initiativ." - Jeg er lukket inde med en galning!
Hør her. Det er juleaften. Ingen af os vil være herinde.
- Hjælp dog, så vi kan komme ud. - Hvor skal jeg tage hen?
- Jeg har intet job. - Tror du, jeg nyder at fritstille folk?
- Nej! At fyre folk! - Tror du, jeg er ond? Værsgo.
Jeg vil gerne se dig som menneskelig.
Men når du ikke kan kvitte et spil i fem minutter, mens du ødelægger folks liv-
-så ligner du mere Djævlen selv.
Har du aldrig spillet Fantasy Football?
Nej. Jeg er ingen taber.
Okay. Tak.
Der er strømafbrud. De arbejder på det. Højst fem minutter.
- Hold op med at skubbe! - Hørte I det? Dawn behøver rum.
- Rend mig, Walt! - Gider I tie stille?
- Der er ingen forbindelse herinde. - Søs...
Hvis du hører det her... Jeg sidder fast i elevatoren med orkesteret.
- Jeg tror, vi kommer til at dø. - Herregud!
- Hold nu kæft, Marta! - Det var unødvendigt. Hold kæft selv.
- Nu bad du jo Walt om at holde kæft. - Han sagde det jo først!
- Hvad, hvis vi misser julekoncerten? - Jeg har fået nok koncerter.
Det mener du jo ikke.
- Ad! - Helt ærlig!
- Hvem var det? - Godt forsøgt, Walt.
Jeg kunne ikke slå en prut, om så mit liv var på spil.
Må gerningsmanden dø en langsom død.
- Jeg tror, jeg brækkede mig. - Har jeg bræk i nakken?
- Det er nok bare sved. - Marta!
- Måske gjorde jeg ikke. - Ved du ikke, om du kastede op?
- Det er din egen sved. - Hold dog op.
- Slap så af. - Så kom an!
Hold så op med den vanvid!
Hvad var det?
Hvem har en pistol her?
Jeg har ingen pistol!
Heller ikke jeg.
Bare jeg havde haft en.
Når man ser ud som mig, må man være forsigtig.
Fandens.
Jeg gætter igen. Er du i kagebranchen?
Du arbejder ikke for staten...
- Er du advokat? - Er du privatdetektiv?
- Ligner jeg sådan en? - Du er i hvert fald ikke privat.
Juridisk assistent.
Men... Undskyld. Bare fortsæt.
Nej, værsgo.
Jeg tænkte på, at vi måske skal prøve at råbe eller hoppe.
- Jeg synes, din frakke er forkert. - Er du modekritiker?
- Nej, det går dybere end det. - Nej tak.
Har du nogensinde hældt chokolade over en is?
- Det ved jeg ikke. - Du er isen.
Og frakken... er din skal. Det er dit gemmested.
Hvis du kan se, at jeg vil gemme mig, er jeg ikke så heldig med det.
Hvorfor vil du skjule din skønhed? Hvad er du bange for?
Lille mig?
Vent. Nu ved jeg det.
Du er enebarn, ikke?
Du var med i studenterforeningen på Harvard. Ligesom din mor.
På studiet troede du, du mødte den rigtige-
- men han slog op på sidste semester og satsede på Wall Street i stedet.
Du klarede eksamen, men ikke retssagsprøven.
Nu kalder du dig advokat, selv om du bare arbejder for en.
- Nu kommer det allerbedste. - Jeg kan dårligt vente.
Du har altid drømt om at blive cheerleader.
- Hvad laver du? - Jeg vil gerne fotografere dig.
- Hold op! - Hvad er der under skallen?
Vis nogle følelser!
Vi er på kirurgisk afdeling, på vej ned til opvågningen på tredje.
Hvordan kan det ske? Det er et hospital!
Okay.
Problemer med nødstrømsanlægget. Det varer måske 10-15 minutter.
Forhåbentlig vågner Tornerose ikke. Så skal I fortælle hende det.
Hun har en tumor i hjertet. Ingen kan gøre noget ved det.
Kun Gud. Men der er hun dækket ind.
- Hvad mener du? - Jeg skulle bede sammen med hende.
Og?
Måske skal vi hoppe for at få den i gang?
Nej.
Jeg hedder Molly. Jeg har været ædru i 45 minutter.
Jeg skulle ud at spise kinesisk med min perleveninde Sherry.
Hun fortæller om sig selv om lidt.
Jeg er Skytte og allergisk over for peanuts, hvilket er sjældent.
Altså at være Skytte og allergisk over for peanuts.
Jeg hedder Sherry. Det rimer på "canary".
I mit tidligere liv var jeg en cyberkinetisk kraft-
-men nu studerer jeg litteratur.
Så jeg tjener penge ved at teste kosmetik. Derfor ser jeg sådan ud.
Lad være med at glo.
Jeg hedder Nick.
Jeg er kunstkurator.
Jeg skulle have holdt en rundvisning på The Met i aften.
Kun mig. Og New Yorks ledende skikkelser.
I stedet sidder jeg med fire fremmede-
- som næppe vasker hænder tre gange om dagen.
- Det er det nationale gennemsnit. - Det ved jeg godt.
Jeg hedder Glen.
Jeg hedder Tim Giles.
Cyberkinetiske kræfter har en oprindelse ligesom alle andre.
Med mindre de befinder sig uden for tid og rum, hvilket er umuligt.
Jeg tror ikke, I skulle spise kinesisk. Ikke i de sko.
Vi var på vej på salsabar for at danse med illegale indvandrere.
Vores lille julevelgørenhed.
- Slæb os bare i retten. - Det ville være umuligt at vinde.
Er det en joke?
Hvorfor så alvorlig? Vi har en fest i gang.
Det ser fint ud!
Stop!
- Sig det bare. - Vi har svært ved at få dig ud.
Det har jeg bemærket.
Folk sidder fast i elevatorer over det hele.
Din bil skadede strømkablet.
- Jeg har klokket i det. - Ja.
Bilen forbinder også til reservekablet.
Hvis ikke du gav nødbremserne strøm, ville elevatorerne falde ned.
- Hvad gør I ved det? - Vi lægger et tov om bilen.
- Så løfter vi dig og får dig ud. - Jeg håber, det virker.
Det gør jeg også.
- Skal jeg komme med noget? - Ja. Jeg vil gerne se min señora.
- Jomfruen? - Min rigtige señora.
Et pistolskud? Nej, næppe.
- Men ville en pistol få os ud? - Sig, at vi skyder én i timen.
Selvfølgelig er du trommeslager! Du er så aggressiv.
Cirka ti minutter mere. De arbejder så hurtigt, de kan.
- Lad os dirke dørene op. - Vi kan skyde dem op.
Jeg vil aldrig mere se den pistol.
- Skal vi bytte plads? - Ja.
- Nu ville vi starte "Hallelujakoret". - I søvne.
Hvorfor siger du det? Du er en af verdens bedste violinister.
Jeg er en violinist, der keder sig ekstremt. Jeg ville være danser.
- Hvorfor blev du ikke det? - Mor tvang mig til at stoppe.
At spille døde komponister konstant er faktisk pænt kedeligt.
Mozart, Bach, Händel...
De styrer mit liv for mig, selv om de har været døde i 300 år.
Da jeg var lille, drømte jeg om at spille for Englands dronning.
Jeg satte et billede af hende op på væggen og øvede mig.
For to år siden skete det. Da sad hun i publikum.
Når jeg varmer op før koncerten, gør jeg præcis, som min far lærte mig.
Det er som en bøn til ham.
- Jeg kan godt lide boybands. - Det var forhåbentlig ikke Dawn, vel?
Hun er bevæbnet. Hun må kunne lide, hvem hun vil.
Jeg har jo sagt undskyld. Det var ikke meningen at skræmme dig.
Hvor længe er det siden nu? At vi sad fast her.
To timer.
- Det er eneste elevator i huset, ikke? - Jo.
Så må de vide, at vi stadig sidder fast herinde!
Jeg er ikke enebarn.
- Hvad? - Jeg er ikke enebarn.
Jeg er midterst af fem.
Far var pedel. Men jeg havde samme ambitioner som de rige børn.
Diskussionsklub, tidlig eksamen... Hele molevitten.
Men så snart jeg blev optaget på Princeton, Yale og Harvard-
- indså jeg, at jeg egentlig ikke ville gå på nogen af dem.
Det var... jeg ved ikke. Jeg var totalt udbrændt.
Så blev jeg hjemme. Jeg gik til et par forelæsninger...
- Jeg er ikke engang juridisk assistent. - Løgne...
Jeg kopierer og laver kaffe.
Apropos det så er jeg virkelig sulten.
Har du noget i nogen af de der tasker?
Det ved jeg ikke.
På en betingelse...
Hallo? Hallo!
- Harris og søn. Hæng lige på. - Nej!
- Hvad er problemet? - Jeg sidder fast i elevatoren.
Jeg forstår. Vi har et problem hernede.
Jeg skal nok se på det hurtigst muligt.
Du har lige sagt fire hele sætninger uden at levere en dråbe information!
Jeg ved, at der er et problem.
At du beklager er ikke relevant. At du "ser på det" er ikke relevant.
Jeg tvivler på, at du er relevant.
Hvem end du er, så får du den her elevator til at køre om et minut-
-ellers finder jeg dig, fyrer dig-
- og sørger for, at du bliver fyret fra de tre næste job efter det.
Er det tilstrækkelig relevant?
Hallo? Hallo?
Over to timer...
- Hvad sker der? - Mon ikke man kan genstarte den?
VISE MÆND SØGER HAM ENDNU
Du skal ikke tro på det.
Hvis idéen om en højere magt kan hjælpe folk, er det da fint.
Jeg køber den ikke.
Køber du den ikke, eller mener du ikke, at nogen burde købe den?
Jeg kan ikke lide at se gode mennesker blive såret-
-af at tro på noget, der ikke findes.
Er du blevet såret?
Det er bare ikke virkeligt.
- Er hjertetransplantationer det? - Ja da.
Ja, nu. For nogle tiår siden var de bare idéer.
Så hvis vi venter længe nok, kan alt blive...
Hallo?
Ja...
Okay.
Måske har vi smadret reserveanlægget.
Hvis der nogensinde har været argumenter mod intelligent design...
"Her lades alt håb ude."
Jeg lader, som om jeg ikke så det.
Gider du holde op?
- Vi sidder fast mellem 15. og 16. sal. - Det ved vi godt.
Så sænk os en halv etage med reservekablet.
Sådan et findes ikke, men godt forsøgt.
Ikke så nedladende. Vi er i samme båd.
At øge antallet af problemløsere-
- øger nødvendigvis vores chancer for at løse problemet.
- Vi er i gang... - Første mulighed:
Der findes et nødstrømsanlæg, for lyset er tændt.
Der er nok ikke strøm til alle bygningens elevatorer, men til en...
Ud af 7,5 milliarder mennesker skal du gøre ham gal, som kunne hjælpe os.
Der er kun 7,163 mennesker i verden.
Den fik jeg.
Det var mørkt. Det var tåget.
Det var ikke en nat, man skulle løbe tør for benzin på en ensom landevej.
Manden låste sin hustru inde i bilen, mens han løb efter hjælp.
Men da han kom tilbage, var hun død.
Og der var en, han aldrig havde set før, i bilen hos hende.
Dørene havde ikke været åbnet. Vinduerne var ikke rullet ned.
- Bilen... - Det var et barn.
Hvorfor kan man ikke fotografere en indianerkvinde med papillotter?
Man bruger et kamera til at fotografere, ikke papillotter.
Tag en tom vinflaske. Læg en mønt i den og sæt proppen på.
Hvordan får man mønten ud uden at fjerne proppen?
Der findes ingen spørgsmål uden svar.
Du kender måske ikke svaret nu, men det venter på dig derude.
Det er næsten altid meget enkelt. Så enkelt, at det næsten er fjollet.
Når man finder det...
Der findes ingen lignende følelse i hele verden.
Min kone slår mig ihjel.
Min far slår mig ihjel, når han opdager, jeg er blevet fyret.
Fritstillet.
Han er en succesfuld entreprenør, som kun tænker på arbejde og penge.
Han bygger en skyskraber til sig selv med fem etagers penthouselejligehder.
Jeg har fritstillet 238, siden jeg startede her. Jeg har en liste.
Jeg ved ikke hvorfor.
- Du tror vel, at du føler med dem. - Er du da en helgen?
Det er, som at høre om tornadoer i nyhederne.
Man bør få det dårligt, men er bare glad for, at det ikke var her.
Ved du, hvad cheferne kalder de ansatte? Krammebamser.
De kalder dig for Snehvide.
Du er så uengageret, at du lige så godt kunne være død.
- Snehvide? - Dave kaldte dig Bigfoot.
- Jeg ved ikke hvorfor. - Dave...
Han har sovet på min sofa en nat.
Efter julefrokosten for to år siden.
Dave, der aldrig drikker, fordi han skal køre bil.
Han blev så fuld, at han tog en taxi, men glemte, hvor han boede.
Hotellet opgav min adresse, fordi jeg betalte for festen.
Hun dukkede op hos mig uden at ane, at han var gået forkert.
Han gik ind til min kone og mig. Vi lagde ham på sofaen.
Næste morgen var han sporløst forsvundet.
Tæpperne var lagt sammen. Som havde han aldrig havde været der.
Ingen af os nævnte det-
- men hver jul står der et fad med småkager foran døren.
De er formet som rensdyr. Jeg ved, Dave stiller dem der.
Det er ikke Dave. Det er bogholderiet.
De kommer øjendråber i dem. Diarré...
Det forklarer en hel del.
Det her må være det værste, du har oplevet, er det ikke?
- Perfekt. - Okay.
Jamen så...
Utroligt...
Så kører vi.
- Sir... - Hallo! Her er jeg!
- Vi prøver at få Dem ned, men... - Luk nu bare op.
- De er mellem to etager. Selv om... - Kan du slet ikke finde ud af noget?
- Jeg gør mit bed... - Du er fyret!
Hallo?
Kom tilbage!
Hallo? Hallo!
Lort!
Få mig ud herfra!
Sådan her.
- Nej. Den dækker ikke hele ansigtet. - Du skal skubbe mere.
Av! Din idiot.
Hov, hov.
Jeg kom næsten til at tisse.
Tænk på noget andet. Biler. Hvilken bil mon hun kører?
- Hvad arbejder hun med? - Hun spiller harpe i et orkester.
Så må hun køre en bil, hvor der er plads til harpen.
- Hvor gammel er hun? 35? - 32.
En ung, fattig musiker... Den må være brugt. Volvo fra 2001.
- Hendes mand er programmør. - Så er der lidt penge alligevel.
- En Land Rover? - Måske.
- Ti dollar på, at den er rød. - Hvorfor?
Musikere elsker rød. Passionerede kunstnere, der kun har sort på.
- De vælger rød, når de kan. - Ifølge hvem?
Ifølge... studier.
Jeg tror, bilen er sort.
Jeg tror, den er brun. Se på hendes hår. Det er ikke farvet.
Hvad tror du, Dr. Moneybags?
Jeg tror, den er hvid. Ikke brækket hvid.
Kridhvid. Som Himlen.
- Nu igen... - Gud har hvidt skæg og hvide engle.
- Er det ikke bare latterligt? - Er der noget, som ikke er latterligt?
Hvad nu, hvis universet kun eksisterede som tilfældigt kaos.
For 14 milliarder år siden var der et stort brag-
- og ud af det kom planeter, stjerner, grøntsager og hulemennesker-
-og os fem, som er her. Er det muligt?
- Bestemt. - Og er det også sindssygt?
Jeg er ligeglad med, hvordan vi nåede hertil.
Det er ufatteligt, overvældende og storslået.
Okay. En smuk ung hustru, hvis hjerte er ved at blive kvalt.
Forklar, hvordan Gud kan tillade det på denne fine juleaften.
Det kan jeg ikke.
Men jeg kan forklare noget.
En sommeraften, da jeg var ti...
Jeg legede udenfor, fordi mine forældre skændtes.
Solen var ved at gå ned. Jeg vendte mig for at se på mit hus-
- og jeg mærkede helt klart, at Gud vidste, hvem jeg var.
Det var ingen storslået sandhed eller en "os-imod-dem" -følelse, men...
Det var: "Det skal du vide. Denne ene ting."
Jeg kan ikke fornægte, hvad jeg følte i det øjeblik.
Følelsen hjælper mig med at gennemleve de ting, jeg ikke forstår.
Jeg ved ikke alt. Men det betyder ikke, at jeg ikke ved noget.
Ja. Vi er næsten nede ved hovedkablerne.
Det er fint. Ikke for dybt!
Ja.
- Jeg vender tilbage... - Mr Cooper...
- Mrs Lopez... - Hvor er min mand?
Hvis vi er mellem to etager-
- er elevatorens tag højst tre meter fra næste etage.
- Slå flasken i stykker for at få mønten. - Det går ikke.
- Kan man smelte den? - Du må ikke ændre dens udseende.
Giver du mig et skub?
Okay...
Lad os lege Gæt og grimasser. Jeg starter.
En film! To ord!
Der er intet lys fra etagerne. Det er umuligt at bestemme afstanden.
En hest? En hjort?
"Deer Hunter"?
Det er en hund!
Selv om vi kommer derop, får vi ikke dørene op uden strøm.
"Benji"?
- Jeg sagde jo "Deer Hunter". - "Trofast og hans venner".
- Ja. - Hvordan vidste han det?
Den sørgeligste film i verden. Jeg elskede den.
Det sørgeligste, du kender!
En hvalp! Med gips på hele kroppen. Han græder...
I en af tårerne spejles en enhjørning. Så sulter han ihjel!
- Den er svær at slå. - Ja.
En dreng, som spiser sin bedste ven.
En kanin, som falder i en brønd. Ingen kan redde den, fordi...
Alle er blevet spist.
Din tur, Einstein. Det sørgeligste, du kan tænke på.
En videnskabsmand, som levede for 300 år siden-
- ville finde ud af, hvor meget jorden vejede.
Han lavede en teori ud fra målinger med penduler, vægte og kontravægte.
Han brugte år på at opbygge sin geniale konstruktion. Så døde han.
Han vidste præcis, hvordan han skulle finde svaret. Men han fik det ikke.
Alt, som nogensinde er sket, og alt, som kommer til at ske-
- styres af love, som vi kan lære at kende.
Med tilstrækkelig viden kan man faktisk forstå alt.
At leve i bevidstheden om kløften mellem det, man kan vide-
- og det, vi faktisk ved, som er næsten intet-
- det er mere end trist. Det er menneskehedens største tragedie.
Ved du, hvad firmaets problem er?
Global energi er en stor udfordring. Vi tror, vi skal være et stort firma.
Vi ender med at være store, langsomme og gammeldags.
- Vi er for store til at ligge forrest. - Målet er ikke at ligge forrest.
Hvorfor?
Man kan få energi fra alt. Vand, korn, døde dinosaurer...
Det er i distributionen af energi, mulighederne findes. Det er enkelt.
- Mener du mikronet? - Nej.
- Fiberoptik? - Nej.
Hvad så?
"Reduktiv områdeforsyning."
- Hvad er det? Dit store værk? - Prøv at se.
- Er det din idé? - Jeg sagde jo, det var enkelt.
- Hvorfor har du ikke vist det? - Jeg er jo i supporten, eller var.
Det er ikke helt gennemtænkt.
Jeg kan levere el til døren. Men hvis huset er fuldt af gamle kabler...
Så stopper det der.
Hvorfor behøver den at komme ind? Lad dem komme ud efter den.
Ikke folk, men instrumenterne.
Det her kommer nogen til at bøde for, og det bliver ikke mig.
Find navnene på alle konkurrenter og stævn dem.
Kald Hillman tilbage fra bryllupsrejsen. Han kan hjælpe.
Find ud af, hvad Kelsos yndlingsrestaurant hedder og køb den.
Hvis vi ikke kan forsørge ham, skal ingen andre kunne!
Vis, hvad der er under skallen. Tænk på stepperen.
- Jeg hader ham! - Hvor meget?
Han stepper om morgenen og stepper om aftenen...
Han stepper for pigen på 43. etage.
Ved du hvad? Hun er ikke alene. Hun kæmper!
Der bliver ikke taget kopier i dag. Hun har en kæbe af stål.
Vis, hvad skallen gemmer.
- Et hjerte af glas. - Hvad mener du?
- Når det går itu, må ingen komme ind. - Så. Nu er det nok.
Nu vil jeg have min chokolade.
Okay.
- Du har fortjent den. - Jeg hader dig på en måde.
Hej, Jorge.
Hej, skat. Hvor er jeg glad for at se dig.
Jeg har tamales med. Med svinekød.
- Pas på! - Nej!
Okay, jeg forstår.
Elektricitet. Meget stærk!
Hvor lækkert.
Glædelig jul.
De skal ikke være stive af skræk. De skal skræmmes til handling!
Svage mennesker, som virker stærke. De spilder min tid.
Hallo? Er de nogen, der vil hjælpe mig?
Jeg sidder fast!
Hjælp mig!
Gode Gud, hjælp mig.
Jeg sænker dosis, så der er nok.
Hvis hendes tilstand forværres, bliver du stævnet til den store guldmedalje.
Hvis jeg ikke snart er ude, bliver jeg skilt til den store guldmedalje.
Min kone og jeg skulle på The Met i aften til noget jule-kunstudstilling.
Bare tis i hjørnet.
Ikke herinde!
Nu skal du se et trick.
- Der kan ikke være nok. - Jeg studerede lidt asiatisk medicin.
Nu skal du se, hvordan man ignorerer smerte. Stik den i min hals.
Hjernen kontrollerer kroppen, kroppen tjener hjernen.
- Fra hjernen til kroppen. - Men...
Jeg forbyder min krop at føle smerte.
Min hjerne har ikke godkendt det. Min hjerne har ikke anerkendt det.
Her. Lige pludselig.
Tag den ud! Tag den ud!
Det kan jeg ikke!
Stå stille!
Du sagde, du ikke ville mærke det!
Karen? Kan du høre mig?
- Prøv at ligge stille. - Pulsen stiger.
Sikkert fordi nogen skreg.
Karen... Slap af. Kan du høre mig?
Hvor er min mand?
Efter flere dage besluttede man at indstille redningsarbejderne.
Men venner og familie hold håbet oppe og tændte stearinlys i lobbyen-
- lige der, hvor gruppen var blevet set sidst.
Har mønten normal størrelse?
Mønt, flaske og prop er normal størrelse.
Og det handler ikke om at rejse i tiden?
Hvad står de for?
En masse forskelligt.
Den her er til min bedstefar.
Den her er til min mor.
Det er min guldfisk, mr Sunday.
Han ved endnu ikke, hvad han skal sige.
Hvad med den der?
- Den, ja... - Det er mere indviklet.
ELSKER MIG?
- Den er smuk. Hvem er den til? - En ven.
En kæreste?
Ikke længere.
ELSKER MIG?
Er det vand?
- Har du vand? - Ja.
- Vi bør nok give Jacob det. - Jeg er okay. Lad os gemme det.
Hvis vi nu skulle sidde fast i en mindre, varmere elevator?
- Måske er det klogt at gemme det. - Hold dog op!
- Du får 20 dollar for den. - Jeg giver dig 100 dollar.
Hvornår har du fået 100 dollar?
Vi gemmer den til senere.
Juleaften. Solokoncert. Hvad ville I spille?
"I'll Be Home For Christmas."
Bing Crosby. Bedre end Beethoven.
Akkordrækkerne er lignende. Men hvad ville Ludwig sige til teksten?
ELSK MIG IKKE!
Det er samme forsyningssystem, som du taler om-
- men anvendt på begge sider, fordobles effektiviteten.
Hvad så ude på landet, hvor de ikke bruger så meget strøm?
Måske kan vi sælge Midtvesten tilbage til franskmændene.
Eller vi kan kompensere for forskellen med en øget startmængde?
Nej, vi gør det for indviklet.
Skønheden lå i enkelheden.
Hvordan gør vi afstanden til landsbyerne til en fordel?
Hallo? Er der nogen?
Jeg skal have fat i min søn. Jeg skal sige til ham, at...
Jeg forventer ikke, at han forstår det. Og slet ikke, at han tilgiver mig.
Men han bør vide, at jeg ved, at jeg klokkede i det.
Jeg har så mange ting... Sådan var det ikke før.
Du, din mor og mig. I en toværelses i det nordlige London.
I Archway.
Du kan sikkert ikke huske det. Men vi var rige.
Alle de her ting... De betyder ingenting!
De giver dig fint tøj på og siger, at du kan købe alt, hvad du vil-
-og te dig, som om du ejede verden.
Men det handler ikke om det.
Vi var rige. James... Jimmy...
Jeg er meget ked af det.
Vi var rige, men jeg ødelagde det hele.
- Kan du mærke noget, Karen? - Nej.
- Jeg kan ikke mærke mit bryst. - Dit brystben er hæftet sammen.
Det er vigtigt, at du ligger meget stille.
Hvordan gik det?
Tumoren har gjort megen skade.
Meget mere, end scanningen viste. Det er ikke godt, Karen.
- Kommer jeg til at dø? - Du har nok et par uger.
Måske en måned.
Skal jeg tilbringe den herinde?
Jeg ved godt, at det her virker meget mærkeligt-
- men du er snart ude og hjemme hos din mand igen.
- Jeg siger det ikke til ham. - Hvorfor ikke?
Han ved allerede for meget. Det her behøver han ikke at vide.
Er vi ikke nødt til at fortælle ham det?
Juridisk set har vi kun pligt til at informere hende.
Han finder alligevel snart ud af det.
- Dr. Roberts... - Ja?
- Jeg vil gerne bede Dem om noget. - Hvad?
- De må bede for mig. - Det skal jeg nok.
De skal bede for mig nu.
- Jeg tror ikke, at en bøn... - Jeg er ikke ude efter mirakler.
Bare en bøn.
Gode Gud... hvis du er der...
Det er han, doktor. Det er han.
- Vi har en kvinde her... - Jeg har et navn.
Karen er meget syg.
- Vær nu ærlig, doktor. - Må jeg gøre det her?
Karen kommer til at dø.
Hun har en tumor i hjertet, og vi kan ikke gøre noget ved det.
Hvis du kan, så vær sød at gøre det.
Hun får mange smerter...
...og hendes mand får brug for hjælp.
Hendes familie og venner.
Det får vi allesammen.
Vi har alle brug for at vide... noget.
Ikke alt. Bare noget.
- Amen. - Amen.
Amen.
Du skulle have bedt for elevatoren også.
Nå, Smilehuller. Har de ikke løst det endnu, bliver det først i morgen.
Sov godt og drøm behageligt.
- Har du mere slik? - Bare jeg havde.
Ved du hvad? Du har forandret mig.
Hvad?
Du ville bevise, at jeg er smuk.
Og så lavede du om på mit hår og min sminke.
Jeg tror, det kaldes at vise sig fra sin bedste side.
Hvis du virkelig syntes, jeg var smuk, kunne du bare have fotograferet mig.
Undskyld, men hvem var det, jeg lige fotograferede cirka 300 gange?
- En, du lod mig posere som. - Nej, det var dig.
Jeg fotograferede dig.
Var det forkert at få dig tilbage til os andre-
- kan du låse mig inde og smide nøglen væk.
Når en eller anden smart fyr med glas uden styrke i brillerne-
- tegner cirkler i elefantlort på et lærred og kalder det kunst-
- så takker jeg Monet, fordi han malede åkander-
- i stedet for den døde karpe, som flød på vandet...
Nu tabte jeg tråden. Men du ved, hvad jeg mener.
Og jeg tror, du var glad for det.
Jeg tror, jeg vil tage flere billeder.
Jeg vil bare sige noget...
Jeg er ikke bange for at æde jer, hvis jeg bliver tvunget til det.
- Nu forstår jeg, hvorfor du er single. - Elevatorer afslører alt.
Jamen så...
Jeg snød i teorieksamen på Juilliard.
Jeg sender blomster til mig selv efter hver koncert.
Det var mig, som pruttede.
Man skal ikke straffes, når det er en tilståelse.
- Det kommer an på tilståelsen. - Vi burde skyde døren op.
- Skal vi skyde os gennem muren? - Måske er vi nær ved en dør.
- Pas på. - Vent. Hvad hvis den rikochetterer?
- Det er en virkelig dårlig idé. - Gør det ikke. Du får vandet.
- Glem vandet. - Du skal ikke give vandet væk.
- Skal vi tage en slurk hver? - Er vi i Afrika nu?
Det er Kendras vand. Hun bestemmer.
Hvem vil beholde vandet som et symbol på håb?
- Skyd den forbandede dør! - Stille!
- Så hælder jeg det ud. - Okay!
Okay. Jeg lægger pistolen væk.
Men så må jeg vælge den næste sang.
Jeg vil høre "Glade jul". Mandy skal spille.
Halvt ned... den, der ligner noget, der skal trykkes ned. Så tager du et.
- Er du klar? - Du har det rigtig godt.
- Ville du ikke have det? - Jeg har vel fortjent det.
Lad mig så se! Vis mig lidt følelser, Smilehuller.
Sådan, ja. Du er isen. Spræng skallen.
Sådan skal det være. Har du prøvet det før?
Mascaraen fremhæver dine øjne.
Rigtig fint blik.
- Hvorfor skal jeg gøre det? - Det ved du godt.
3,14159265358...
- Hallo? - Hej!
- Er I okay? - Vi har det fantastisk.
Vi skal dele et ødelagt kabel. Måske bumper det lidt.
- Jeg kommer igen om et øjeblik. - Okay!
- Vi har faktisk brug for noget nu. - Hvad skal I bruge?
Vi har en tom vinflaske med en mønt i.
Vi vil have mønten ud uden at tage proppen af.
Kan I ikke bare trykke proppen ned og hælde mønten ud?
Jo, måske kan vi det. Tak.
Så er afstanden på landet ikke længere et problem.
Her er vagten. Er der nogen?
Nej, vi har det fint.
Afstanden er irrelevant, så længe systemet er uforandret.
Det er pænt enkelt, ikke?
Giv mig en flad. Giv mig en flad!
Jeg drømmer, at jeg revolutionerer verdens energiforsyning i en elevator.
- Lad os stikke hinanden én samtidig. - Godt. Jeg tæller.
En, to, tre.
- Jeg kan stadig se det. - Det kan jeg også.
- Vi drømmer ikke! - Du er let!
Kom nu, Mandy! Du kan godt gøre det bedre.
Hvad var det for noget kunst-noget, du skulle i aften?
Julevelgørenhed.
"Abstrakt kunst i en postabstrakt verden."
- Giv os rundvisningen! - Ja, det vil vi gerne se.
- Det tror jeg ikke. - Jeg elsker kunst.
Jeg har ikke andet for.
Okay.
- Du virker højere. - Jaså?
Godaften, mine damer og herrer. Velkommen til vores nye udstilling:
"Abstrakt kunst i en postabstrakt verden."
Den franske kunstkritiker André Gide sagde engang:
"Kunst er et samarbejde mellem Gud og kunstneren."
"Jo mindre kunstneren gør, desto bedre."
Med de ord i tankerne skal vi se nogle af de fineste samarbejder.
Udstillingen starter med et værk, kaldet "Kampråb".
Med den titel forventer tilskueren måske at se en slagscene-
- men i stedet ser man et spejl malet på et stort stykke pap.
Spejlet viser ikke noget. Tilskueren skal færdiggøre værket selv.
Hvad vil de se? Hvad er de bange for at se?
Og hvis der høres et kampråb, hvor foregår kampen så?
Måske på det sted, som vi alle kender. Den menneskelige psyke.
Det hellige sted, hvor vi beslutter, hvad vi slås for, og hvad vi løber fra.
Vi går videre til vores største værk.
En cementmur, som er 3,5 meter høj og seks meter lang.
På venstre side står det ene ord "historie" skrevet 70.000 gange.
I forskellige størrelser og former synes ordene at kæmpe om pladsen-
- i håb om at blive bemærket og husket.
Den højre side, som er helt tom, er lige så meget et kunstværk.
- Er det fremtiden? - Ja, det tror man.
For alle 70.000 "historie" er skrevet på hovedet-
-så vi skal læse dem på hovedet.
Det vælter fortidens betydning.
Hvis man kun fokuserer på fortiden, risikerer den at blive nutid-
-eller endda vores fremtid.
Op med den! Få den op!
Næste værk er en skulptur.
- "Galionsfigur". - Den er flot.
Man tænker på de galionsfigurer, som prydede gamle sejlskibe.
Denne figur afslører ikke meget om, hvad der gemmer sig under...
Elskede!
...men man kan ane en form.
Måske er det en kvinde. Måske prøver hun at komme ud.
Det er umuligt at afgøre, fordi det er gemt under mange lag tyk maling.
- Hvad er der under malingen? - Det ved vi ikke.
Vil du ikke gerne vide det?
Når et mysterium skal løses, er det jo ikke længere et mysterium-
-men et problem.
Jorge!
Skynd jer!
Mit yndlingsværk, som jeg glæder mig til at vise jer, er det her.
Det har ingen titel. Kunstneren nægtede at signere det-
-for ikke at påvirke tolkningen af det.
Lærredets størrelse, farverne, materialernes fylde-
- gør det så åbent for fortolkning som muligt.
Jeg kan ikke engang beskrive det.
Det trodser alle forsøg på beskrivelse og kategorisering.
Jeg tvivler på, at kunstneren kunne skabe det igen.
Skat!
Kunst, når den er bedst. Hvad det så er.
Det var afslutningen på vores rundvisning. Tak, fordi I kom.
I er velkomne til at udforske udstillingen selv.
- Virker det? - Jeg har ondt i hovedet.
Det virker.
Hvad skal du, når du kommer ud, Karen?
Jeg skal spille meget på min harpe.
Spise chokoladekage hver aften.
Tage på lange køreture.
Jeg rejste mig for hurtigt.
- Har han det godt? - Han skal vist ikke tisse længere.
Karen... hvilken bil skal du køre i på de lange ture?
Jeg havde en gammel Chevrolet Blazer i lang tid.
Jeg var overalt i den.
Den blev stjålet for et par år siden. Så købte jeg en brugt Volvo.
Den virker okay. Men jeg købte den mest på grund af farven.
- Hvad farve er den? - Den skal vist have skiftet olie.
Jeg behøver aldrig mere at skifte olie på den, vel?
Eller betale skat, eller gøre rent på badeværelset...
Den er grøn.
Hallo?
Tak! Det var dejligt at høre.
- Fem minutter til. - Det har vi hørt før.
Jeg vælger at tro på det. Snart er alt normalt igen.
- En normal jul. - For mig bliver det ikke normalt igen.
Det eneste, som er værre end det her, er at sidde på tredje række.
Når jeg kommer ud, vil jeg prøve at nå til første række.
- Sådan, Marta! - Jeg er færdig med de døde drenge.
Ikke en node mere, før jeg har skrevet den selv.
Jeg ringer til Julliard og fortæller, at jeg snød.
Så besøger jeg Karen for at se, hvordan operationen gik.
- Hvad med dig, Mandy? - Det ved jeg overhovedet ikke.
- Jeg kommer ikke med afsløringer. - Kom nu, bisse!
Du skal!
- De er rigtig fine. - Det er dig, Smilehuller.
Arbejder du sammen med andre fotografer, eller har du eget atelier?
Faktisk arbejder jeg i lighuset.
Jeg fotograferer de døde. Til de offentlige myndigheder og den slags.
- Er det løgn? - Nej.
Men af og til har de også sminke på.
Walter! Walter! Walter!
- Walter! Walter! Walter! - Okay!
Walter!
Jeg vil langt om længe erklære min drømmekvinde min kærlighed.
Hvem er den heldige?
Dawn.
Jeg har altid vidst, at du havde et godt øje til mig, Walter...
Må jeg beholde sengetøjet med Backstreet Boys i sengen?
- Så længe du også er der. - Jøsses...
Flyt jer så!
Hallo?
Tak.
Mange tak.
Og glædelig jul.
Der er huller i taget, drenge. Skal I ikke se på det?
Så er der strøm. Jeg vil gerne sige tak til de fleste af jer for tålmodigheden.
Nu bevæger vi os snart.
Ja!
Saml det hele sammen.
- Må jeg beholde det her? - Værsgo.
- Jeg tænkte på, at vi... - Jeg tænkte...
- Værsgo. - Nej, værsgo.
Måske skal vi prøve at kravle op?
Det er en frygtelig idé.
Jeg ville sige, at når det her er forbi-
- og hvis vi ikke er to døde mennesker, så skulle vi måske...
Ja!
Tak! Vi elsker jer!
Seks om morgenen. Hvad skal I nu?
Jeg skal ud at løbe. Og så have en donut.
Jeg skal i seng og se en film.
- Tak for rundvisningen, Glen. - Ja. Det var rigtig fint.
Og, Nick... Jeg ville bare vide... Eller nej. Det vil jeg ikke.
Du har aldrig sagt, hvor du var på vej hen, Tim.
Til hospitalet. Min kone har fået fjernet en lille tumor.
Forhåbentlig er det gået godt?
Det er okay. Vi ved, hvad det var, og hvordan det skulle løses.
VI skal også ringe til CNN.
Jeg ved ikke, hvad...
Jeg elsker dig!
Wow.
Vi har været her længe.
Tager du trapperne resten af vejen?
Min kammerat bor højt oppe, så jeg tager chancen med udyret igen.
- Modigt. - Jeg har ikke spurgt, hvad du hedder.
- Ann. - Annie...
Jeg synes, at vi to bør ses igen. Relativt hurtigt.
Under mere rummelige forhold. Hvad siger du?
Jeg har en kæreste.
- Er det rigtigt? - Ja.
- Flot og ved muffen? - Han arbejder med teknisk support.
Aner han overhovedet, hvor smuk du er?
Det gør jeg.
- Ingen vidste, at vi var her. - Det gjorde vi.
Kom så, gutter.
Jeg må løbe. Vi ses.
Hej.
Hej, Glen.
- Må jeg komme med? - Ja da.
- Løbetur, donuts... - Jeg vil rigtig gerne se den film.
Tak.
Du får jomfruen med. Hun skal nok hjælpe dig.
Du bliver fin igen.
Undskyld mig!
Hey!
Det er da lige meget.
- Jeg må vist have det her på. - Fantastisk.
Forbandede cyklist!
Tillykke med fødselsdagen. Og glædelig jul.
Undskyld, jeg missede festen.
Bare rolig. Jeg kom heller ikke.
Vi ses snart, så fortæller jeg det hele. Du kommer ikke til at tro det!
Vi får se.
.:: RAPiDCOWS - www.hounddawgs.org ::.
Du kommer for sent til timen. Hvor har du været?
Det ved jeg ikke.
Hallo?
Hvor er I?